Дослідження сектору геоморфології Інституту географії України в першій чверті XXI століття - Спиця, Р. О.; Багмет, О. Б. (Український географічний журнал, 2024)
Створення у 1918 р. Української академії наук стало початком більш ніж столітнього періоду систематичних геоморфологічних досліджень території України. У 1961 р. в Інституті геологічних наук АН Української РСР розпочав роботу відділ новітніх рухів земної кори, який з часом був трансформований у відділ (з 2016 р. — сектор) геоморфології Інституту географії НАН України. Протягом другої половини ХХ ст. у відділі геоморфології були сформовані головні напрями фундаментальних, регіональних і прикладних геоморфологічних та неотектонічних досліджень. Наприкінці ХХ ст. відбулося впровадження в наукові дослідження методів геоінформаційного аналізу та моделювання, що стало поштовхом для модернізації існуючих та створення нових ефективних методів дослідження рельєфу, рельєфоутворювальних відкладів, новітньої та сучасної динаміки приповерхневої частини літосфери. Серед головних напрямів дослідження відділу геоморфології у першій чверті ХХІ ст. слід назвати дослідження просторово-часових закономірностей та чинників сучасного (зокрема антропогенного) геоморфогенезу, дослідження новітньої і сучасної динаміки приповерхневої частини літосфери, розробку методики виявлення, ранжування та оцінки неогеодинамічного рейтингу лінійних морфоструктур, прикладні інженерно-геоморфологічні, еколого-геоморфологічні та пошуково-геоморфологічні дослідження, великомасштабне геоморфологічне і неотектонічне картографування та геоінформаційне моделювання. Збройна російська агресія, внаслідок якої відбулися масштабні трансформації рельєфу, внесла корективи в напрями геоморфологічних досліджень сектору. В найближчій перспективі актуальними будуть прикладні геоморфологічні дослідження з метою післявоєнного відновлення геоморфосистем.